Jag sa: ”Vet du vad? Om du jävlas med mig ska jag döda dig.”
Killen sa: ”Jag vet inte om jag klarar det.”
Jag sa: ”Naturligtvis inte! Ingen kan hantera pressen!”
Ni vet. Jag tänjer ju på gränserna.
Kompis, det är krossat glas, rör inte det.
Nej, gå inte runt utan skor nu.
Okej.
Jag måste sluta. Ikväll är den stora showen.
Jag älskar dig. Hej då.
Jag lät döda den där killen. Han dog.
Han var väl teaterägare också?
Ja, han ägde teatern.
Nu är han död.
-Har du Zika-viruset? -Hej. Bob, teaterägaren.
Ni kan börja showen när ni är redo.
Publiken låter extatisk.
Ja! Varför skulle de inte vara det?
Jag antar att ni vet var scenen är.
Det är väl klart att vi hittar till scenen!
Herregud!
Skål.
Ja!
Nu gör vi det!
Ni vet den där mannen
En sjutusan till karl
Han är grym den jäveln Har en mick i näven
Uppträder på all världens scener
Får högar av sedlar Och alla brudarna med
När du ser honom gå förbi Kliv då åt sidan
Rory
Ja!
Åh, Rory! Kan jag få din autograf?
Ja. Nej!
Bort från mig!
Förlåt.
Herregud, du är bara så cool.
Javisst!
Det menar du inte.
Mike! Kom nu.
Ser du det?
Kom ihåg det.
Rory
Lycka till ikväll, mr Scovel.
Rory!
Vad sa du till mig?
Jag sa bara ”lycka till”.
Jaha.
Jag behöver inte dina lyckönskningar.
Jag älskar dig.
Jag med.
Nu måste jag riva det här stället.
Ja!
Vad händer?
Gilbert tar snart med dig till scenen.
Men... Scott, vänta lite.
Vad gör jag när jag kommer dit?
Jag vet inte. Kom på nåt.
Okej, nästa kille är komiker.
En applåd för...
...Cory Scravin!
Tack.
Tack!
Tack, Atlanta!
Tack!
Tack, Atlanta.
Tack, ’Lanta.
Jag forskade lite, och kan smeknamnen.
Tack lantaner, för att ni kom hit.
Till ”Lanta”. Ni kom ju för att se showen.
Vi sätter igång direkt. Analt. Vem har gjort det?
Vilka har gjort det analt? Vilka av er har haft analsex?
Vilka har gjort det analt?
Vilka har gjort det?
Detta är showen. Vilka...
Nån sa: ”Är det här showen?”
Detta är showen. Det är den.
Analt. Vilka har gjort det analt?
Jo, analt.
Analt, då. Analt.
Vilka har gjort det analt?
Jag har ett enda skämt, och är halvvägs genom det.
Det är det här.
Jag gör som en omvänd Louis CK.
Jag skriver ett nytt skämt per år.
Och det här är ett tre år gammalt skämt.
Detta blir nog en ganska bra specialare.
Ni gjorde ett bra val som tittar. Tack för det.
Analt. Det handlar fortfarande om... Analt.
Övertygar det mer om jag säger så?
Analt!
Vilka här har gjort det analt?
Jag skrävlar mest av alla ståuppare!
Men vilka här har gjort det analt?
”Rövknullat.” Hjälper det att säga så?
Hjälper det er?
Hjälper det er, alls?
Rövknulla. ”Jaså, rövknulla. Javisst.”
Okej.
Han sa: ”Analt.” Jag tänkte: ”Vem är doktorstypen uppe på scenen?”
Analt? Vad är det, liksom?
Rövknulla. Det är mer min grej.
Min stil, liksom!
Ärligt talat, det är mer i min stil.
Jag rövknullar ju!
Vill du veta nåt om mig? Jag röv...”
Man ska säga ”rövknulla” med en accent.
Utan accent låter man som en seriemördare.
”Rövknullar ni ibland?”
”Herregud.
Karen, ta ner handen!
Det är en fälla.
En dödsfälla.”
”Jag vet ju inte.
Jag har aldrig varit på nåt sånt här.”
”Än sen. Rövknulla!”
Man tänker: ”Det är inte så hemskt.”
”Rövknullar ni ibland?”
”Det är ju killen från bensinstationen!
Besvara hans frågor.”
”Jag vill bara veta om ni har rövknullat nån gång!
Kom igen nu!
Blyfritt, full tank? Absolut!
Har du rövknullat, då?”
”Hej. Full tank, tack. Pump tio.
Jag måste säga att er anställde där är en frejdig typ.
Vasa? Inte anställd här? Jag kommer snart.
Mitt eget fel. Jag såg många varningsflaggor, och jag borde ha...
Jag borde ha uppfattat dem.”
”Har ni rövknullat nån gång?
Rövknull!”
Frun och jag testade analsex en gång...
Håll käften!
Käften!
Jag frågade om ni hade gjort det. Ingen svarade.
Nu måste jag prata hela showen.
Det här jobbet suger.
Nu tänker vissa: ”Han har kanske bara ett skämt.
Vi trodde att han skämtade.”
Vridningen i kvällens show var ärlighet.
Frun och jag testade, jag tyckte inte om det,
och av nåt skäl gör det mig nog till en gentleman.
Det är lugnt, gumman. Vi behöver inte testa det igen.
Du hatade det där. Som du grät!
Gråter er fru när ni har sex, då försöker hon nog säga nåt till dig.
Hör efter. Okej? Fråga henne.
”Är allt okej?” Bara så.
”Är allting bra? Vad händer?
Du är liksom lite tårögd där.”
Prata på det viset. Kvinnor tänder på det.
Kvinnor tänder verkligen på det.
”Du, bara en snabb fråga!
Varför en massa tårar?”
Var så... Var extatisk.
”Hallå där!
Vad är det med tårarna?
Nu fortsätter vi göka!”
Var tappade jag några av er?
Var det tanken på min fru som gråter under analsex?
Var det då vissa tänkte: ”Vet du vad? Nej.
Nej, nästa avfart. Vi tar nästa avfart.
Jag kom inte hit för det här.”
Om ni har provat det, är det en sak. Så bra då.
Försökte ni någonsin prova det? Förstår ni mig?
Vet ni vad jag menar?
Som när man ska testa det, men stannar upp och tänker:
”Jag kan inte göra det här.
Vem tror jag att jag är?
Bara för att jag har sett det i alla filmerna på nätet.
Det betyder inte att jag vet vad jag gör.”
Det är svårt. Som att försöka få ner en lime i en Corona.
Första tanken är: ”Vem delade den?
Visste de inte vad jag skulle göra med den?”
Det ska gå. Det ska funka.
Fattar ni? Det bara måste gå.
Det kommer att funka. Man måste vilja det.
Man måste vilja vissa saker.
Det kommer att funka om man verkligen vill det.
Ja, min jacka är ett problem, för många.
Jag är inte dum. Jag orsakade problemet. Jag vet vad som pågår.
Jag behöver inte titta på den.
Så jävlig är jag. Jag vet att ni måste titta på den.
Jättemånga tänker redan:
”Knäpp upp den!
Öppna den! Eller köp din storlek!
Du är ju för fan...
Hur gärna vill du passa in? Du är 36. Drömmen är över.”
Och det här? Skjortan som sticker ut?
Det är det värsta av allt.
Hela vägen runt. Bara extra...
Hejsan!
Jag är skjortfliken!
Det är den pinsammaste delen.
Herregud.
Vissa tänker: ”Stoppa in den.”
Jag kan inte.
Gör jag det, ser jag ut som en hemlig polis/ungdomstränare.
”Andra basen, Kev! Kev, till andra basen!
Kev, du måste ducka.
Glid framåt, Kevin!
Din pappa sög också!
Vi spelade ihop. Du blir inget proffs.”
Han är jättehård mot spelarna. ”Du blir inget proffs.
Kan du inte ens glida fram?
Jag går till bänken nu. Jag vill prata med ditt lag.
Du är skitkass.
Du är helt kass.
Vi har sju som du i mitt lag.
Ja, hör ni mig?
Ni är sju. Några av er kanske kan bli proffs.
Inte du, Kev.
Vad sa du? Vad sa du till mig, Kevin?
Jag är en jävla polis.
Det här är min täckmantel.
Min täckmantel är att aggressivt träna juniorer.”
Jag gjorde en show en gång... Jag hade en huvtröja på mig,
och jag drog ner snöret på ena sidan ända till knäet...
...och lämnade lite snöre på andra sidan.
Folk såg inte ens showen.
Vreden i deras ögon...
De tänkte: ”Nej!
Vi har betalat för att komma hit!
Fixa det!”
Jag snurrade med snöret. ”Jag är gift.”
Jag liksom piskade med det.
”Äktenskap är roligt.”
Vad gör sånt med vissa människor?
Hjälper detta någon?
Tänker nån: ”Jag tyckte inte om det där,
men drar du det lite längre, är det okej”?
Vi låter det vara så här en stund.
Jag kan inte ens använda fickan.
Hej! Ett bord för en. Ja, bord...
Det är jag igen.
Jag igen. Ett bord för en.
Mitt vanliga.
Ge mig mitt vanliga, höga bord, tack.
Det är inte bekvämt att använda fickan.
Hej!
Om tre år skapar Kanye den här jackan, och då tänker alla: ”Nu gillar jag det.”
Ni skrattar nu, men kommer att respektera det.
Om tre år: ”Nu tycker jag att det är coolt.”
Skitsnack. Jag satte trenden. Kolla in skiten.
”Minns du Kanye, och den nya jackan?
Minns du komikern som vi såg, då?
Han hade på sig jackan så, först.”
”Nej, jag minns inte det.”
”Minns du inte? Han tog livet av sig två dar senare.
Kommer du inte ihåg det?
Han sa att om vi inte skrattade åt allt, skulle han göra det.
Det var enda skämtet han inte skämtade om.
Han hade skrivit brevet med kalligrafi, så att man skulle fatta att han ville det.
Det tog nog några veckor att skriva det.”
Mitt självmordsbrev blir bara ”Thong Song”-sångtexten.
De kommer att hitta min kropp. ”Herregud!”
”Thong, th-thong-thong-thong.”
”Varför så mycket Sisqó i slutet?”
Om ni tänker ta livet av er...
...varför inte prova autoerotisk kvävning
och se vad allt det roliga handlar om!
Alla är nyfikna på det, men kommer inte att göra det.
”Tänk om jag råkar ta livet av mig?”
Men om ni ändå vill dö, testa det.
Se hur det är.
Tänk om det är fantastiskt?
Så fantastiskt att: ”Jag vill nog leva”?
”Självmordet räddade mitt liv.”
I höst på CBS.
Självmordet räddade mitt...
Jag älskar när man bugar alltför passande.
Det är motbjudande.
Bara buga. ”Okej, tack.”
Men ni gjorde rätt som applåderade där.
Ni där hemma gav mig säkert stående ovationer.
Här fick jag ingen stående ovation, men det är enklare hemma.
Under sin ovation tänker man: ”Jag kan lika gärna gå och pissa.”
”Älskling, ska jag pausa?” ”Nej, jag fattade.
Jag fattar det mesta av det han gör.”
För tio år sedan kunde nån säga:
”Jag såg en dokumentär.” Alla tyckte att han var töntig.
Men om nån säger det nu: ”Jag såg en dokumentär.”
Då: ”Såklart. Hur kan du annars vara ajour, socialt?
Man måste se alla dokumentärer för att veta läget,
vad som har hänt och vad som troligen kommer att hända, senare.”
Såg ni dokumentären om O.J.?
Hur kan ännu fler inte ha sett den?
Det är helt otroligt.
Hans enda barndomsvän, han med rösten?
Vet ni vem jag pratar om?
”O.J...
När vi växte upp...
...höll O.J. på och mördade folk.
Jag sa: ’O.J., du kan inte gå runt och mörda folk...’”
Vad gjorde han för att... Varför?
”O.J.”
Hela hans liv har hans vänner sagt: ”Tala högre.”
”O.J.!
Jag tror inte att O.J. dödade Nicole.
Jag tror att han dödade Ron Goldman.
Sen råkade Nicole ta livet av sig.”
Hans teorier suger verkligen.
”Jag menar, jag tror att Nicole och Ron...
...dödade O.J...
...och sen kunde de två...
...tillsammans...
...förkroppsliga den som vi nu känner till är O.J.”
Dokumentärfilmaren säger: ”Jag kan inte använda något av detta.
Jag kan inte använda det. Var får du det ifrån?”
”Jag vet inte.
Vi har inte setts på 35 år.
Han kanske har gjort det. Han gjorde det faktiskt.”
Jag tror inte att vi behöver vissa av dokumentärerna.
Som The Planet Earth och Life.
För vem är så optimistisk om det intellekt...
...som vi människor besitter?
Vi är inte där än.
Jag behöver inte lära mig om en art på havsbotten
som jag inte kommer att interagera med.
Så tagga ner lite.
Gör dokumentärer om enkla grejer. Okej?
Hur funkar den här mikrofonen? Ingen vet.
Ingen vet. Ingen av oss har nånsin vetat.
Hela livet, sen vi var barn: ”Det är röststångsbom-maskinen.”
Om nån frågade: ”Hur tror du den funkar?”
Då skulle jag säga: ”Ljudet flyter över metallburen.
Sen säger metallburen: ’Kom in hit!’
Sen går ljudet genom ljudslangen.”
Det är min bästa gissning.
Jag är 36.
Min bästa gissning är nåt som ett barn skulle hitta på,
första gången det alls tänkte på det.
”Jag vet inte. Det är väl bara...”
Okej...
Antingen är du smart, eller fel ute.
Betong?
Ledsen att göra det till ett TED-samtal.
Vad fan är betong? Fattar ni?
En flytande soppa, och sen är det hårt för alltid?
Det är bara hårt för alltid.
Okej, Illuminati.
Okej.
Okej, då.
”Försök att transportera mig med lastbil. Det går inte.
Man måste sätta mig i en hjul-trattbil som alltid är i rörelse.
Jag är krävande. Jag är betong.”
Man frågar dem som jobbar med det: ”Hur funkar det?”
”Hördu. Jag vet ens inte ens...
Det är som en flytande soppa, sen blir den till alla byggnaderna här.
Det är bokstavligen alla byggnader.”
Har ni frågat en vän hur skivspelare funkar?
”Ja, nålen griper ljudet...”
”Vad sa du?
Lyssna på dig själv, för fan!
’Nålen griper ljudet’?
Vad betyder det?”
”Jo, det är spår i vinylen och nålen...”
”Vad händer i spåren
som nålen vet om, och griper tag i?
Vilken fysisk sak är det som sker i...”
Showen är över nu. Den är över.
Stäng av de falska kamerorna. Vi behöver inte dem.
Vi ska babbla, och gå till botten av saker nu.
Ultimate Frisbee. Det pågår fortfarande.
Har ni nånsin tittat på Ultimate Frisbee?
Vad säger det om er?
Vad tittar ni på, då?
Nån i försvaret säger: ”Kasta inte frisbeen!”
Nån anfallande säger: ”Jag måste, Jason! Ur vägen!
Jason, ur vägen!
Spelet handlar ju om att kasta frisbeen.”
Varje gång nån ber mig att kasta frisbee, säger jag ja.
Sen tänker jag: ”Du vet inte vad du gör.”
Jag tror att man är bra på frisbee eller som jag,
då man vid varje kast tänker:
”Snälla, bara flyg iväg.
Flyg i närheten av den där personen.
Förlåt!”
Man skriker ”förlåt” superfort. ”Förlåt!”
Strax innan man släpper den. ”Så ledsen! Där!”
Har ni kastat frisbee, och den flyger i sidled?
Såna ögonblick kommer aldrig igen.
Man kastar den och tänker: ”Nej!
Fan!
Det där var inte jag!
Det där är inte jag.”
Har ni sett nån kasta en frisbee så här?
Ingen får ligga tack vare såna knäppa frisbeekast.
Sluta med sånt.
Det är inget fel med klassiska diskuskast i 1950-talsstil.
Massor av barn har blivit till efter att man bevittnat ett sånt kast.
”Kolla den som kastar.” ”Neil, längst bort!”
”Vilken fin, avslutande änglagest.”
”Vad ska ni tjejer göra i kväll? Där satt den!”
”Såg du killen som kastade frisbeen nu?
Jag hoppas att jag får chansen senare att suga lite på hans kuk.
Nån som är innovativ med frisbee-kasten, på den nivån...
...det är den typ av kuk jag gillar att suga lite på.
Om jag får chansen.
Tjejerna kommer säkert att stå i kö.”
Härligt.
Där är en kille ni borde träffa.
Ni har det skrattet, och han har det där.
Skulle ni titta på detta om det här var allt? ”Hur som helst...
Vad mer är det som händer?
Har du ätit nån lång köttbullsmacka?”
Okej, då.
Låt oss slå på kamerorna. Vi gör det.
Jag brukar vilja uppträda i 20-30 minuter till en timme,
sedan vill jag banda det.
Jag ska dra ett par valskämt, om det...
Jag vet... Jag vet att folk...
Jag vet att folk tänker, när de ser det här, var de än är:
”Men valet är ju över. Vi vet redan resultaten.”
Gissa vad. Alla i det här rummet vet inte det.
Se på oss. Se hur glada vi brukade vara.
Vi brukade vara så glada.
Sedan rasade allt isär.
Jag är personligen mycket glad, för det här valet handlar om inspiration.
Barack Obama valdes till den första svarta presidenten.
Det är inspirerande.
Vinner Clinton blir hon den första kvinnliga presidenten.
Det är inspirerande.
Vinner Donald Trump valet är det inspirerande för genomsnittet, som jag.
Jag går inte runt och tror att jag ska kunna bli president.
Men nu känner man att han lyckades, så...
Vad gör man? Fyller man i ett formulär?
Skickar jag in ett band? Hur börjar jag processen?
Man måste vara optimistisk.
För om han vinner kommer vi alla att dö på samma gång.
En specialare man inte kan köpa.
Man är antingen född under den tiden eller inte.
Det var dinosaurierna, och nu är det vi.
Det är jättebra.
Det är så coolt.
Vilket sätt att dö. Eller hur?
Om du dör nu tänker du: ”Men alla mina vänner lever fortfarande!
Alla ska ju gå ut och äta!”
Låt oss bara erkänna något just nu.
Ni vet att det är då det rinner till mest adrenalin i vår ålder.
”Vi ska ut och äta ikväll.” ”Får jag följa med?”
”En hel flaska vin till bordet? Nu lever vi farligt.”
Jag vill vara närvarande under samtalen, men jag bara räknar hela tiden.
Hur delar vi upp notan?
Tänker Kathy betala sitt? Betalar hon alls?
Vem är i 20-årsåldern? Någon här?
Ja!
Några hurrar och några klappar.
Njut. Jag menar det. Jag vill inte vara taskig.
Jag säger att ni har nåt just nu som ni bör uppskatta.
Ni tänker: ”Jag går ut. Jag är ute till jättesent.
Jag stannar ute till tre eller fyra, när allt stänger.
Jag stänger stället.
Dricker jättemånga shots.
Ni skulle se mig.
Jag dricker verkligen många shots.
Vill ni veta vad som skiljer mig mest från alla andra?
Alla shots som jag dricker.
Så många, jag kan inte ens sluta.
Jag tvingar dem på andra människor.
Ta en med mig. Du måste!
Vi måste göra det tillsammans.
Hoppas det smakar illa, så att vi kan se vem som tål det bäst.”
En shot är det enda som när den smakar skit tänker alla:
”Det där är en riktig drink.”
Om maten var så, skulle man inte äta.
”Smakar det skit, då vet man att det är bra grejer.”
”Jag tog en shot och den smakade som äppelpaj.”
”För att du är en jävla mes.”
Vem vill inte dricka en äppelpaj?
När man är över 30 är allt över.
Det är inte ens ditt val.
Du tror att du bara kan fortsätta, men icke.
Din kropp börjar lägga sig i.
Din kropp tänker: ”Vad är det? En bit pizza kl. 02?
Jovisst.
Okej, då.
Lycka till.
Lycka till, killen.
Lycka till.
Hoppas du är redo att gå upp 03.45 med en jävla halsbränna, här nerifrån.
Ja, ta dina halsbrännepiller.
Hämta pillren.
’Ge mig mina halsbrännepiller!’”
Är man i 20-årsåldern och är bakis:
”Ge mig ibuprofen och vatten.”
I 30-årsåldern är det som att kasta dart på en tank.
Och man drack bara tre glas.
Ett var inte ens alkohol. Men läsk, och jag hade låtit bli det länge.
Om nån sa till dig
att du kunde gå ut och vara ute hur sent du ville,
och du får dricka gratis, varje kväll,
eller betala 20 dollar för att gå till sängs vid åtta...
...då skulle du betala 40 dollar, så att det definitivt skulle hända.
”Det är dubbelt. Lura mig inte på det här, hördu.
Vi ska inte göra oss i ordning åtta.
Redan kvart i tar vi fram pyjamasen.
När åttan rullar fram vill jag nästan sova. Okej?
Jag sover nästan! Lämna mig ifred!”
Jag förstår gamlingarna nu. Verkligen.
Som barn förstod jag inte gamla.
Jag förstod inte. Nu fattar jag.
”Vi äter middag halv fem.”
”Varför inte?”
Middag halv fem. Sova klockan sex. Upp igen vid två. Se världen!
Se hela världen. Det är enda sättet att göra det.
Enda sättet är att gå upp två.
För är man uppe vid två... Ja!
Farfar stod på verandan för att fånga morgontidningen
och sen skrika: ”Varför har jag väntat en halvtimme?”
En verklig utforskare.
Allt jag försöker säga är att
om vi alla dör samtidigt är det som om ingen dog.
Vinner Trump valet, kommer vi alla att leva för alltid.
Och det sorgliga är att det kan bli en riktig slogan snart.
”Rösta på mig och alla lever för evigt.” ”Va? Okej.
Så rasterna blir längre?
Killen vet nåt som vi andra inte vet.
Det gillar jag.”
Fick jag som jag ville skulle jag säga en kenyan i fyra år till.
Fattar ni?
Några tänker: ”Där var skämtet slut och manifestet startade.”
Om ni applåderar skämtet, ger det olika signaler.
Liksom, tror ni inte att han är amerikansk medborgare?
Håller ni med i min sarkasm, eller fattar ni inte min sarkasm?
”Ja! Ännu en kenyan!”
Obama är amerikansk medborgare.
Många tror inte på det. En av dem kan bli president.
Om ni inte är rädda nu, tänk på det.
Jag gillar att tänka att han inte är amerikansk medborgare.
Att vara den första svarta presidenten här
med all skit som landet har upplevt och den nuvarande rasspänningen i landet?
Att vara den första svarta är otroligt.
Men om han dessutom inte vore amerikansk medborgare?
Vad för något?
Ursäkta, vadå?
Häpnadsväckande!
Jobbet är ditt tills du inte vill ha det längre.
Om han inte var medborgare hade de sagt: ”Du lurade oss, det är ditt.
Vi är inte smarta nog att göra det.
Det är ditt, killen.”
Om han inte var amerikansk medborgare,
kan ni tänka er första kvällen med Michelle i Vita huset?
Han liksom: ”Kan du fatta skiten?
Jag skojade! Jag skojade bara med dem.
Jag trodde inte det skulle gå så långt.
Jag trodde verkligen inte det.”
Michelle säger: ”Vad ska vi göra? Vad fan ska vi göra?
Bara gör ett uttalande. Du skojade... Sen drar vi härifrån.”
”Okej. Lugna ner dig.”
Om ni visste att det var en scen i Vita huset:
”Ge dem 12 år.
De är så bedårande. Tolv år.”
Jag skulle älska om han på sin sista dag kom ut och sa:
”Jag måste bekänna något för er.
Jag är inte en amerikansk medborgare.”
Skulle inte alla, även om ni hatade honom,
säga: ”Skämtar du, Barack!
Vadå?
Din jävel!
Du är duktig! Bra gjort.
Du är duktig. Skickligt gjort.
Hur gjorde du? Vi granskade det hela.
Du är bokstavligen den enda presidenten som vi har kollat upp, om det.”
Inget rasistiskt med det. Låt oss fortsätta, okej?
Sopa det under mattan. Det finns inga efterverkningar. Ni vet.
Tror ni att det är enkelt, gör det.
Det är mitt budskap till er alla.
Tror ni att det är enkelt gjort,
åk då till ett annat land och nå så långt som presidenten har gjort.
Ni kan inte ens bli biträdande justitie- minister. Ingen av oss vet vad det är.
Vi har aldrig vetat det.
I valbåset: ”Biträdande justitieminister?
Okej. Vem har det coolaste namnet?
Jag vet inte.”
Ni vet inte vad de biträdande, eller borgmästarna gör, heller.
Man trodde man visste det som barn. ”En borgmästare styr stan.
Jag såg det i en Richard Scarry-bok.”
Marion Barry ertappades med crack på 90-talet.
Folk sa: ”Va? Men han är ju borgmästare!”
Sen ertappades Rob Ford i Toronto med crack.
Kanske vi som människor måste backa lite, och fråga oss själva:
”Röker borgmästare crack?”
De kanske röker crack, allihop. Vi vet inte.
Vi vet inte vad de gör.
Vi vet fan inte. Det är ju vad de gör.
De två råkade bara bli ertappade.
Alla här har inte stämts för rattfylla, men det har varit befogat för alla här.
Det är så, förutom att det är crack.
Och det är en vald regeringstjänsteman.
Förutom det är det precis samma sak.
Det är vad de sysslar med.
De går runt och röker crack, och bär på sina stora saxar.
Man kan inte köpa såna saxar nånstans.
Det är det största brottet av alla.
Var hittar man såna saker?
Några säger: ”Kolla på Etsy.” Jag gjorde det.
Det var den enda forskningen jag gjorde före showen.
Jag kunde ha googlat på ”bitr. justitieminister”.
Men jag bryr mig inte.
Ge mig saxar av guld.
Här, klipp bandet med en vanlig sax.
Nej!
Det fungerar inte.
Såna saxar kan inte klippa i sidenband.
Jag behöver min jättesax om vi ska kunna öppna för skatepark-styrelsen.
Jag vet inte heller vad en skatepark-styrelse är.
Det är kul att säga det och folk skrattar. Det räcker.
Gay-republikaner. Vad vet de som vi inte vet?
Jag menar...
...är det nåt jag kan läsa om och bli intresserad av?
Jag försöker stödja er, men försöker ni själva stödja er?
”Jag inser att jag har anslutit mig till ett politiskt parti
som anser att jag inte förtjänar att andas samma luft som andra.
Många av dem, om de visste att de kunde komma undan
skulle de förmodligen försöka döda mig.
Men vill ni veta en sak?
Innerst inne är jag finansiellt konservativ.”
Har ni stått i trädgården på natten,
kollat på den oändliga himlen och undrat vad allting handlar om?
Här är vi, på en sten, och vi flyter genom rymden.
Vad det här än är.
Vi vet inte ens hur vi kom hit. Vi vet inte vart vi ska.
Vi vet för tillfället inte ens vad det här är som vi existerar i.
Man kan se stjärnorna där uppe, men de är ju inte ens där nu.
Det är bara att vi kan se ljuset från dem nu.
Och det hela är så otroligt att man vill skrika mot himlen:
”Slösar vi för mycket?”
Ni vet. De där stora frågorna i livet.
Vi kommer tillbaka efter dessa meddelanden.
UTMANANDE FRÅGOR
INGEN RIKTIG TV-VÄRD
Jack White, revolutionär artist.
Du är känd för att göra många saker för första gången.
Rory, du har inte gjort stå-upp förut.
HAR ALDRIG GJORT STÅ-UPP
-Jag har aldrig nånsin gjort stå-upp. -Jag sköter det här.
Jack kan förklara.
VISIONÄR ARTIST, REVOLUTIONÄR TÄNKARE, PRODUCENT
Rory har aldrig nånsin gjort stå-upp.
Varje gång jag har sett stå-uppkomiker
eller tv-program under sena kvällar har folk repeterat sitt material
och skrivit det, gjort research, förberett sig och offrat sig.
-Professionalism. -Vi har sett det där.
Vad sägs om nån som inte vet vad han gör,
är på helt fel ställe och är oattraktiv, och förmodligen inte så rolig?
Hur skulle det vara?
Rory, varför lägga den här intervjun mitt under tv-specialen?
Jo, Ben, som en komplett amatör och förstagångs-ståuppare
har jag inte så mycket material.
Inte tillräckligt.
Jag tyckte att vi kunde göra en sketch i mitten, som fyller ut tiden.
Och Jack kom hit. Det är rätt coolt, tycker jag.
Plus att...
Plus...
Nej, det var allt jag hade att säga.
Jag är jätteglad för detta.
Spänd på det.
-Extatisk! Och... -Kan du flytta dig lite?
-Ska jag flytta mig hit bort? -Tack.
-Jag kom för nära. Räcker det... -Ja.
Men när man är så spänd på något och så inne i det, då...
Faktiskt vill jag flytta dig mer.
Hit bort?
Man undrar var idéerna kommer ifrån om jag har mycket energi och är glad?
För jag är helt ny på hela grejen...
Kan du stoppa? Finns det en annan soffa vi kan ta hit?
Det är ett nytt territorium, nåt jag inte har gjort förut.
Så jag var... Med ett ord, extatisk.
Vad är det här?
En unik sats med Kentucky-bourbon.
Jag bjuder alla gäster på det.
Ett trevligt, unikt sätt att avsluta.
-Snällt av dig. Tack. -Skål.
-Glad att dela det med dig. -Det doftar gott ända hit.
Det vore kul om du kunde dra några skämt nu, inför alla.
-Jag... Ska jag göra det? -Javisst.
Okej, då. Här i studion?
Ja, inför alla tittarna.
Vad är bäst? Om jag sitter här i soffan?
Jag skulle stå upp. Det heter stå-upp.
Ja, okej.
-Vad sägs om...? -Precis.
-Är detta...? -Kanske där borta?
Ja, okej.
-Lite... -Att flyga är såklart...
Nej, lite längre bort. Jag menade inte att avbryta.
När man kommer till flygplatsen...
-Jag skulle gå ännu längre bort. -Okej.
Det blir för många skuggor.
Man kommer dit, och säkerheten är...
Nej, lite till. Nån meter till.
-Längre bort? -Ja.
Man är redan nervös inför att flyga.
-Och vi alla... -En halvmeter till.
-Lite till. -Där kan du stå.
När ska TSA äntligen inse att vi alla vet om den där skogrejen nu?
Väl på flygplatsen ber de en att ta av skorna.
Det är som: ”Vem vet inte om detta, nu?”
Kommer nån till flygplatsen och säger: ”Vadå?
Måste jag ta av mig skorna?”
Om det sker, grip och döda den personen.
De är nog inte terrorister, men kön stannar av.
Och vad är terrorism på lokal nivå?
På lokal nivå, vad är terrorism?
Hela kön stannar av? Vi behöver inte såna.
”När började detta?” ”Döda honom!”
Jag är alldeles för långt bak. ”Döda honom!
Inför alla! Alla tittar!
Alla. Nej, sötnos, alla tittar ju.
Alla. Alla tittar ju.
Alla ser på.
Bli aldrig sån.”
Det är en jättestressande situation att gå igenom säkerhetskontrollerna.
Ingen klär på eller av sig och rör sig i sidled hemma,
men passa dig om du inte är en olympier när du är där.
Skynda dig!
Folk gråter och säger: ”Jag vill bara se min familj igen!
Får jag ha min tröja på mig?
Nej! Jag glömde att lägga plånboken i korgen!
Vad kommer att hända nu?”
Inga plånböcker!
Det är så jävla spänt.
När man står i kön med alla och går i sicksackled dit,
då är det bara jättetrevligt!
Men vid korgarna är det som med kampsportburarna. Ingen är din vän.
Ingen är din kompis.
De tar tiden. Om du har rört en korg, gå!
”Kan du inte vara snabbare?
Hur många korgar behöver du?
Dator och en iPad? Vart fan ska du?”
Sen ska man igenom den jävla Stargate-portalen.
Vad är det där?
Varför gör vi det? Vad är det för något?
Frågar man personalen vad det är säger de bara: ”Tja,
vi ser dina svettiga fläckar. Sen hanterar vi dem.”
Nästa gång ni ska in i Stargate-porten, se på personen på andra sidan och säg:
”Jag vet inte. Ta mig till Los Angeles, 1984.”
”Sir, kom ut nu.”
”Hur länge var jag borta?”
Gör allt det. ”Sir, du kan kliva ut nu.”
”Hur länge var jag borta?
Var är jag?”
”Jättelustigt, sir. Gå på ditt plan.
Damen med mjölkersättningen, varför är du här?”
”Jag sändes från framtiden för att döda en pojke.”
”Sir, ta din väska. Gå på ditt flyg.
Damen, kom hit!
Varför försöker du mata spädbarn?”
Det var mina flygplatsskämt.
Tror ni att Jesus var vit, har ni inte rätt att ha åsikter om vapenkontroll.
Alla kommer inte att instämma.
Vi vet nu mer än någonsin att utbildning är dyrt.
Vissa här tänker: ”Men Jesus var ju vit.”
Och ni gör ert bästa.
Jag vill leva så.
Men jag kan inte det.
Jag måste vara här uppe. Och granska det.
Allt jag säger är att om ni vill ha verklig förändring
måste man begränsa vissa människors rösträtt.
Jag vet.
Jag vet det.
Det låter inte alls progressivt.
Precis som folkmord.
Folk hatar folkmord.
Varför det?
Eftersom det har använts på ett hemskt sätt
varje gång det har använts genom historien?
Det måste inte nödvändigtvis vara dåligt.
Om jag sa till er i morgon
att vi skulle samla alla de rasistiska, homofobiska människorna
och döda dem, skulle då inte alla de smarta säga:
”Jävlar, det tänkte vi aldrig på.
Det kan faktiskt få en effekt.”
Kanske är det inte baserat på hudfärg eller religion.
Utan bara: ”Vem är en idiot? Ta bort honom. Ta honom härifrån.”
Ta med globala uppvärmningsförnekare. Rensa upp.
Ni fattar. Ni är hippa. Ni är coola och förstår.
Jag tror inte heller på global uppvärmning men är rätt säker på att Noaks ark hände.
Han varnade alla för en vansinnig väderförändring,
men alla sa: ”Håll käften, Noak.
Sluta roffa åt dig allt trä så att du kan åka iväg och knulla alla djuren.
Det verkar ju så!
Det verkar ju så för oss.
Du verkar bygga nåt jäkla sexfartyg där ute.
Om det inte är så får du komma ner till puben
och hålla ett tal, för folk snackar ju om detta.
Folk snackar om det där.
Vi känner inte dig.
Folk snackar om det.
Du är typ tusen år gammal.
Ingen annan är tusen år.”
På tal om vapen, alla här tycker inte om vapen.
Alla här hatar inte vapen.
Kanske borde inte vissa vapen vara tillgängliga.
Men det vi vet just nu är att
alla vapen för närvarande är tillgängliga.
Och vissa människor samlar vapen.
Andra plockar blommor, och hoppas att allt ska försvinna en vacker dag.
Jag lovar, det kommer inte att försvinna.
Ni har blivit ledda att tro att så småningom blir det vi mot dem.
Vi vet bara inte vilka ”de” är.
Men i verkligheten blir det de röda mot de blå,
och det blir ett jävla blodbad.
Medan alla vapen är tillgängliga...
...överväg att skaffa några.
För när helvetet brakar loss.
Du vill inte att nån ska rusa in hemma och du säger: ”Jag har många köttknivar!”
Jag sa till frugan att vi borde ha en pistol.
Hon sa: ”Varför det?”
Jag sa: ”Jag vet inte. Vi vill troligen ha vatten om tio år.”
Jag vill leva för dagen som alla andra, men jag måste leva för imorgon med.
Fattar ni? Se framåt.
Se Fury Road, hörni.
Såg nån den där dokumentären? Såg nån av er den?
”Jag trodde att det var en film.” Jaså?
”O.J. hatade vatten. Han hatade vatten.”
”Vi skulle gå ut, och jag sa: ’O.J.
Jag behöver nog lite vatten.’”
Jag gör inte imitationer, jag suger på det.
Men jag lovar att det här är ganska likt.
Ganska likt. När ni ser dokumentären, säger ni: ”Oj!
Synd att han begick självmord. Han hade tjänat pengar på rösterna.”
”Vet ni vad?
O.J.”
Jag ogillar hur vissa reagerar på glaskross.
Har ni sett dem?
Tänk om det här var hela min show? ”Har ni sett dem?”
Glaset går sönder och de säger: ”Ingen rör det!”
Men håll käften!
Det här är ingens första gång med trasigt glas.
Ingen springer fram, säger:
”Låt mig samla glassplitter med mina nakna underarmar.
Lägg alla glasbitarna i min mun tills jag hittar en papperskorg.
Nej, lägg alla glasbitarna i min mun.”
”Ingen går runt utan skor.”
Är du säker?
När jag hörde glaset krossas, tog jag genast på mig min baddräkt.
Var det för ingenting?
Var är glaset? Jippie!
Och ”märk kalendern” för folks bröllop.
Ni vet vad jag menar. ”Märk kalendern.”
När började detta? Varför?
Varför sa nån: ”Vet du vad? Före själva inbjudan
kan vi skicka iväg ett ’märk kalendern’ för att säga: ’Pst! Se upp!
Det kommer en inbjudan, snart.
Du är en av de utvalda.
Precis. Identisk information på båda papperen.
Förutom att på ”märk kalendern” finns ett coolt, osäkert foto av oss två.
Det är en magnet. Sätt den på kylskåpet.
Pryd ditt hem med våra ansikten.’”
Man ser fotot och tänker: ”Fan.
Jag kan inte gå på det där.”
De ser på en som: ”Detta är väl hur kärlek ser ut?
Vi står i ett fält mitt i ingenstans, bredvid en övergiven ladugård.
Kom till vårt bröllop.
Kolla på oss. Vi skedar bakåt medan vi står,
och skrattar åt nåt som en av oss sa.
Kom till vårt bröllop!
Titta, vi är på en brygga i sjön.
Vi bor inte ens nära en sjö. Hur kom vi dit?
Kärlek!
Kärleken drev oss den dagen, för att få de härliga fotografierna.
Vi visste inte att fotografen var där.
Vi står bara alltid så där.”
Fotona är aldrig killens idé.
Får ni ett ”märk kalendern” från en polare tänker ni:
”Vad fan är det här? Vadå?”
Killen säger aldrig: ”Vet du vad?
Vi tar ett foto där våra pannor möts och vi blundar.
Du vet, i fall att.
Om vi inte kan använda det där jag är barbröstad, till häst.
Du vet.”
Vill ni bjuda mig på bröllop, skicka ett papper.
Lösblad är perfekt.
Skriv det med krita. Spara pengarna.
Skicka ett papper med bröllopsdatumet och skriv om ni har alkohol eller inte.
Ska ni inte servera alkohol
på er bröllopsfest var modiga nog att skriva det i inbjudan.
Ta reda på hur många av era nära och kära
som verkligen bryr sig om ert bröllop.
Man kommer till festen... ”Jag tar en öl.”
”Vi har ingen alkohol.”
”Vad fan var det jag uthärdade då?
En usel pjäs?”
Det är vad ett bröllop är.
Ett bröllop är en usel pjäs.
De enda som gillar det deltar i det, som med alla pjäser.
Alla i publiken tänker ju:
”Bara 20 minuter till, för vi har blivit lurade!”
”Inte på vårt bröllop!
Vi bjöd in Jesus.”
Jag var på ett bröllop med en alkoholfri fest.
Jag sa: ”Hoppas att de får diarré på smekmånaden.”
”Det var inte snällt sagt.”
Jag sa: ”Inte? Jag tänkte säga: ’Hoppas att de dör i kväll.’”
Inget får upp mig på dansgolvet som en pint sött te!
Jag vill vara helt närvarande, medveten om att jag dansar uselt.
Det söta teet påminner mig varje steg på vägen.
Jag har använt en lösvagina förut.
Killar, var inte så där nu.
Var inte så där.
Jag hade en show, på en festival i Texas.
Alla som uppträdde fick en presentpåse.
Och i påsen låg det en lösvagina.
Jag vet inte om de gav oss dem som ett skämt.
Jag tog det inte så.
Jag tog ett snack med mig själv...
...och omprioriterade genast hela min eftermiddag.
”Rory, vi har hoppat över lunchen förut utan att dö.
Vi dör inte av det, nu heller.”
”Fan ta det här!” Högt, i en hotellobby.
”Jag måste ta fram min kuk!
Jag måste göra det!”
Jag vet att några kvinnor tänker:
”Så äckligt att han hade en ’Fleshlight’”.
Andra kvinnor bryr sig inte. Några tror att jag sa ”flashlight”.
Och nu vet ni vilka ni är.
Precis som folk runt omkring er.
”Vad är det, då?” ”Jag vet fan inte.
Han är ju sjuk. Jag vet inte.
Jag vet inte vad det är.”
Om du är man
och tycker att det där är äckligt, då måste du titta på fakta.
Man är i en stad man inte bor i, på ett hotellrum, helt ensam.
Nån ger en en gratis Fleshlight-vagina.
Dra åt helvete om du tror att du inte skulle knulla den.
Du går genast och knullar den, eftersom du måste få veta.
Hur är det?
Vissa här tänker: ”Jag behöver inte sexleksaker.”
Väx upp.
Om ni stod på trottoaren just nu
och nån kom i en Ferrari och sa: ”Kliv in”,
då skulle ni inte säga: ”Jag har redan en bil.”
Nej. Ni skulle kliva in i bilen.
Och får på ett jobbigt sätt veta att det är en dold Kia Rio.
Så här fungerar det.
Det här skämtet har två delar.
Man tar en falsk, gummiaktig vagina...
...ur en kartong
och lägger den i varmt vatten i fem minuter.
Aldrig i hela ert liv...
...kommer ni att känna er mer löjliga.
Man står där i ett hotellbadrum...
...naken, för att man är redo.
Man är redo. Och man vet inte. Man vet inte vad som händer.
Var redo. Var naken. Var redo.
Man står lutad över handfatet
som ett barn som har släppt ner ett dinosauriesvamppiller i vattnet.
Kan inte min vagina vara klar snart!
Jag älskar att köra på vägarna! Det tar fram det bästa i mig!
När man gör detta i ett hotellbadrum finns det en annan person där,
och man tittar bort direkt när man ser sin spegelbild.
Men han har frågor.
Rory, hur hamnade vi här?
Hur kom vi till den här punkten?
Du är gift.
Din fru känner nog nån du kan ligga med.
Ganska få skrattar där.
Hon önskar att jag kunde sluta säga så.
Men nu har vi dessa kameror.
Vi kan inte gå tillbaka nu.
Det är där ute.
Jag tror att vad livet egentligen handlar om...
Nu... Och börja filma! Nu börjar specialen. Börja!
Jag tror att vad livet egentligen handlar om...
...är att inse att vi alla har lager som vi placerat där av nån anledning.
Som ett skydd. Oavsett anledningen.
Det enda sättet att få veta vem ni verkligen är
och visa ert sanna jag för alla andra är att bli av med alla dessa lager.
Vissa gör sig kvitt lagren som unga.
De har ett mycket lyckligt liv.
Sen ser man andra i ens egen ålder som inte har skalat av något.
De är liksom...
Det var just det lagret jag skalade av, den där dagen.
Jag upptäckte...
...att jag är en kille som bara knullar vad som helst.
Vad har du där, en hög med orörliga föremål?
Får jag stoppa min kuk i dem?
Jag är en av dessa människor.
Jag skulle knulla en fejkröv om du hade en.
Låtsas inte veta vad det är.
Ingen stänger ner nätreklamen så snabbt.
Jag säger inte att ni har en, men ni vet att de finns.
Inga ben, ingen torso. Bara en röv, som ni har sex med.
Ja, det slutar överraskande likt början.
Jag hoppas att killen som bajsat en timme kommer tillbaka nu.
”Varför tittar ni än?” ”Ni missade många andra saker.
Han hatar kvinnor.”
Jag tittade på en av fejkrövarna i fem...
Käften, killar. Inte nu.
Inte så nära slutet. Lämna mig inte.
Lås dörrarna. Är de låsta? Alla dörrar är låsta.
Jag tittade på en av dem i fem minuter.
Jag tänkte: ”Om ingen någonsin får veta, ja, då har jag sex med den.
Jag kommer ändå att runka.” Har jag rätt, killar?
Det uslast koreograferade slutet.
Bara jag nu. Bara jag.
Jag trodde att alla skulle stå upp och...
Kvinnor, jag vet inte om ni vet det om män...
...men när vi är i 20-årsåldern och vår hjärna säger: ”Runka nu!”
Då reagerar vi som: ”Absolut. Javisst.”
Men när vi är i 30-årsåldern och hjärnan säger: ”Runka nu!”
Då lovar jag att vi alla tänker:
”När fan ska det här sluta?
Jag vill inte göra det här längre.
Det har gått 20 jävla år.
Jag har inte velat göra det på tio år. Jag trodde att jag skulle dö annars.
Håll dig borta från mig...
...och håll dig ifrån min familj.”
Min fråga är, om ni köper en fejkröv...
...var förvarar ni den, då?
”Jag har min under sängen.”
Verkligen, din galning?
Jag vill hellre att mitt barn hittar en laddad pistol i huset.
Mycket mindre pinsamt än om mitt barn säger:
”Pappa, vad är det här?”
Det är din mamma, när hon är bortrest.
Tack så mycket. Jag uppskattar det verkligen.
Tack, hörni.
Tack så mycket.
RORY ÄR BÄST
Rory!
Det här är fantast...
Så underbart. Gör ni så här i slutet av varje show?
-Lägg ner honom. -Ni är bäst.
Nej, släng mig inte i containern!
-Showen sög. -Hallå!
-Han var bättre än Todd Glass. -Vem då?
TILLÄGNAT MITT LIVS KÄRLEK, JORDAN,
OCH LJUSET I MITT LIV, ELLIOT.
Undertexter: Marie Åkerlund